Ensimmäiset chilit kasvoivat pienistä taimiruukuistaan ulos ja vaihdoin niille vähän isommat, ennen kaikkea syvemmät astiat, jollaisiksi kelpaavat tyhjentyneet ja pestyt maito- tai mehupurkit. Kesäksi saavat sitten oikeat isommat ruukut, kun on enemmän kasvutilaa parvekkeella ja ulkona. Pistän tölkit poikki vähän puolivälin yläpuolelta ja alakulmista nipsaisen terävällä veitsellä tai saksilla pienet palat pois, jotta kastelu alakautta onnistuu, eikä vesi makaa juurilla. Näin taimet saavat uutta multaa ja sitä kautta kasvuvoimaa. Lannoituksen aloitan joskus kuukauden päästä, ellei ole kauhea tarve saada nopeasti iso chili. Nyt ei vielä ole.
![](https://lh3.googleusercontent.com/blogger_img_proxy/AEn0k_v19GtEoTw9f9UrPsScjvu_EwpzRQaKn88sXlhc2p29__drnNBmKI1uFsSUDhIw0iT7bnjkiZMxN92UJZJukJPPacS9ZvIpDYxeVTrw6raJPxltfbVqNw=s0-d)
Kuukauden vanhojahan nuo ovat. Rocoto Riesen (Grande) on muutaman päivän yli, muut aika tasan. Kaikki on latvottu kaksi viikkoa sitten. Rocoto Red Peruvian oikealla haaraantuu mallikkaasti. Yleensä ne tuon jälkeen tuuhentuvat itsekseen, haarautuminen jatkuu. Baccatum Aji Ahuachapáu keskellä vaatii ehkä vielä pientä lisäohjausta. Baccojen tapaan sillä ei ole lehtipareja, vaan lehdet kasvavat eri kohdista. Nyt alempana on pienempi verso uutta haaraa kuin ylinnä. Jos alempi alkaa jäädä alakynteen, ylempää haaraa voi vielä kerran nipsaista latvasta. Taitava kasvattaja voi näin tehdä aika pitkälle haluamansa muotoisen kasvin. Luonnollista muotoa emme chileistämme pysty saamaan, siihen tarvittaisiin paljon enemmän lämpöä ja paljon, paljon valoa, tropiikin aurinko. Luonnollinen muotohan on usein tiheä, tukevaoksainen pensas, jolla on leveyttä enenmmän kuin korkeutta tai sitten pieni puu. Kotikasvattajan kauhun, kaatuilevan pitkän hennon varren, jossa on tupsu lehtiä päässä, pystymme kuitenkin latvomalla ehkäisemään, jos valoa on edes kohtuullisesti. Uudelleen istutuksessa nuo joutuivat myös entistä syvempään. Varteen kasvaa uusia juuria, jos sen peittää multaan ja näin tukevuus lisääntyy.
Maitopurkkien sekava rivistö kiusaa ainakin pientä Adrian Monkia sisälläni, mutta kääntelin ne niin, että haarautumiset näkyvät parhaiten. Suorana rivistönä niitä mahtuu monta samaan muovialtaaseen, missä ne voi kätevästi kastella kerralla. Taimiruukkuina monet käyttävät jogurttipurkkeja, mutta kannattaa sitten niihinkin laittaa reiät pohjaan, ettei vesi makaa ruukussa ja pilaa juuria. Annuumit ja muutaman baccatuminkin ajattelin kylvää vasta helmikuun puolivälissä, etteivät kasva liian isoksi ikkunalla. Edellisinä keväinä siitä ei ole nähnyt ulos huhtikuussa, niin täynnä chilejä se on ollut.
Tämän jälkeen seuraa vielä ruukunvaihto tai kaksi. Nopeakasvuisimmat vaihdan maaliskuun lopulla 13cm/1,5l ruukkuihin ja melkein kaikki parvekkeelle vietäessä isoihin 6,5 litraisiin ruukkuihin, osan isompiinkin.
12 kommenttia:
Tässä nyt kyselen tyhmiä, kun ei ole nämä kasvatusasiat hanskassa, sinä kuitenkin saanut jo jotain satoakin aikaiseksi.
Missä vaiheessa alat kastella alakautta? Eikä purkinvaihdon jälkeen pidä kastella yläkautta ensin?. Ajattelin vain ettei juuret ole vielä pohjalla. Ja paljonko sitä vettä annetaan kerralla?
Kun alat lannoittaa niin laitatko ravinnetta joka kastelukertaan?
Minä kastelen vain alakautta. Kyllä vesi nousee ylös asti, ellei multa ole kovin hiekkapitoista. Jaa, 20 cm korkeassa ruukussa kastelen joskus vähän myös ylhäältä. Alulautasella voi pitää vettä muutaman tunnin, jos multa on kovin kuivaa, mutta ei jatkuvasti. Maitopurkkeja kerään esim. 4-6 samaan muovirasiaan ja kastelen kaikki kerralla. Kaupan ruokapakkauksista saa hyviä kastelualustoja.
Kasvuvaiheessa olen antanut ravinnetta joka kasteluvedessä. Liiallisen annoksen kyllä huomaa, kun pitkiä versoja alkaa putkahdella nopeassa tahdissa. Liian vähän huomaa huonommin, kun kasvu vain hyytyy vähitellen ja lehtien väri alkaa vaihtua keltaisen suuntaan.
Mitä lannoitetta suosittelet?
Mitäs mieltä olet, jos on lecasoraa purkin pohjalla niin ei varmaankaan onnistu altakastelu ennen kuin juuret ovat saavuttaneet pohjan?
Enpä ole lecasoraa käytellyt. Se on tarpeen lähinnä silloin, jos pohjalla ei ole reikiä ja minulla on aina. Veden alalautasella pitää ulottua multaan asti, kyllä se sitten imee ylöspäin. Mutta juuret eivät liity tähän kastumiseen mitenkään, vesi kulkeutuu mullassa ihan itsekseen, turpeessa hyvin, hiekassa huonommin.
Lannoitteena olen käyttänyt jo muutaman vuoden Puutarhan kesää, hyvä, halpa ja helppo. Viime keväänä kokeilin Kemiran Hydrolannosta siinä rinnalla. Kun tein siitä suunnilleen samanlaisen cocktailin kuin Puutarhan kesä on, vaikutuskin oli sama. Jos salpietarin (typen) annosta lisäsi, kasvu lisääntyi, mutta ei mitenkään toivotulla tavalla. Ne piti yleensä leikata pois. Myös Biolanin luonnonlannoitetta eli kanankakkaa olen käyttänyt ruukkujen pohjalla, jos nopeaa kasvua haluaa.
Isellä ei ole starfishit haarautuneet vaikka tein kaiken ohjeen mukaan. Nuista kun haluaisin tuuheat ja haarautuvan jo hyvin varhaisessa vaiheessa. nyt vajaa 30cm tuo pisin kasvi. Tosin tuolta alalehtien välistä jotain yrittävät pukata ,muttei latvasta lähde haaroittumaan. Varmaan haarautuvat kunhan jatkaa leikkelyä?
Starfish on yksi niitä "köynnöschilejä", jotka eivät helpolla tuuheudu alhaalta.
Minulla se tapahtui vasta parvekkeelle valoon vietäessä metrin korkeudesta. Kesän mittaan se kasvoi ensin seinän ylös ja sitten mutkitellen katossa. Syksyllä mittaa oli melkein 4 metriä.
Joskus on vain annettava periksi luonnolle.
Latvomiskohdasta ei ole yksikään haarautunut mutta alempaa uutta haaraa tulee jokaisessa. Tila todella vähissä pienen yksiön ikkunalla. Toivottavasti ilmat lämpenee nopeasti niin pääsevät parvekkeelle ja isompiin ruukkuihin.
Samoja kokemuksia Starfishistä. Latvominen ei auttanut mitään.
Tämmöinen yksi tyhmä kysymys aloittelijalta. Kun sanoit kastelevasi altakastelulla ja pitäväsi vettä astiassa n. pari tuntia. Niin kuinka monesti tämä pitää tehdä (joka paivä, kerran viikossa?) Ja voinko kastella jo pieniä taimia niin.
Tuohon ei ole vastausta. Kasvit, mullat ja kasvupaikat ovat niin erilaisia. Kasvin koko merkitsee paljon.
Opettele kokeilemaan ruukun painoa kädessä. Pian sen tuntee, kun tuo on kevyt ja kastelun jälkeen taas raskas. Lehtien veltostuminen on varma merkki kastelun tarpeesta, mutta voisihan sen useamminkin tehdä.
Ok. Kiitoksia
Uudet kommentit eivät ole sallittuja.